Te iubesc.
Am un prezervativ.
- N-ar trebui să fiu aici. - Haide, o să fie distractiv.
Nu...
Chiar n-ar trebui să fiu aici.
Haide...
Sunt la o petrecere.
Și tot ce vreau să fac e să mă duc acasă.
Bună, scumpete.
Unde te duci? Anna?
Traducerea și adaptarea: BRiLi @ www.titrări.ro
Nu pleca acasă.
Și apoi am auzit clopotul mamei mele.
Am plecat s-o găsesc.
Când s-a îmbolnăvit, am mutat-o în casa de pe ponton.
Aici ar fi vrut să fie.
E singură.
N-ar trebui să fie singură.
Am alergat în casă după tata.
Ceva nu era în ordine.
Nu mă simt în siguranță.
Prezența răului se simte în casă.
Unul după altul, se pare că visele au legătură cu drumul înapoi spre casă.
Da. Iar când ajung acolo, parcă mama încearcă să-mi spună ceva.
Dar nu îmi dau seama ce e.
Ce încearcă să-mi spună.
Am vorbit despre fata roșcată, dar se pare că acum avem alt detaliu.
Stropitoarea.
De ce crezi că era la tine în mână?
Nu știu. Nu pot să-mi amintesc.
Poate încercai să stingi incendiul?
Când s-a îmbolnăvit, mama mi-a spus...
Mi-a spus că o să fie întotdeauna lângă mine. Ca o pisică fără stăpân...
Sau ca sunetul vântului. Întotdeauna va fi acolo.
O să ne protejeze mereu.
Dar...
Dar în noaptea incendiului, eu n-am putut s-o protejez.
Ești isteață.
Atât de isteață încât nu-mi dau seama ce s-a întâmplat în acea noapte.
Bine. Uite ce cred eu.
Supraviețuim prin amintiri.
Dar uneori supraviețuim prin uitare.
Ți-ai pierdut mama într-un teribil incendiu. Viața ta a fost schimbată, de ce anume?
O valvă desprinsă... Poate nu e un lucru așa rău să dai uitării.
- Și visul? - E un vis.
O să-l deslușești sau nu. Așa funcționează totul.
E un proces, Anna.
Au trecut zece luni și aproape că ai terminat.
Dar nu o să reușești într-un loc ca ăsta.
- Crezi că sunt pregătită să plec? - Ce altceva pot să-ți fac?
Du-te acasă, fă-ți un prieten, intră în belele...
Termină ce ai început deja.
Scumpa și micuța Anna, pleci deja acasă. O să mă simt singură.
Chiar trebuie să plec.
A curs mult sânge, nu-i așa?
Chiar crezi că te-au făcut bine?
Haide, las-o să-și facă bagajul.
Ți-am spus să nu te mai învârți pe aici.
Pe mine n-au reușit să mă facă bine.
Cui o să-i mai spun poveștile mele?
Ți-am pregătit o surpriză. Uită-te în torpedou.
Spune-mi că e un cheeseburger.
Nu prea...
- Ai terminat-o. - Deschide-o.
Pentru fiicele mele, Anna și Alex
Mulțumesc, tată.
Cu plăcere.
- E bună? - Nu știu, dar sunt sigur că o să-mi spui tu.
În schimb, știu ce e bun.
Grozav. Mulțumesc.
Rachel le-a făcut.
A vrut să vină și ea azi, dar i-am spus că te vreau doar pentru mine.
A fost minunată Anna, nu știu ce aș fi făcut fără...
Tată... Mă ai pe mine.
Alex!
Anna! Te-ai întors.
Ați ajuns repede. Te-aș lua în brațe, dar...
Bine ai venit!
Arăți grozav, ești atât de slăbuță.
Mi-ar prinde bine și mie acolo. Primul lucru e să te mai îngrași puțin.
Am început deja cu el.
Gătește toată ziua. Acum ce faci?
Friptură de vită. Preferata mea.
Acum ai casa plină de femei, domnule scriitor.
- Ți-a spus tatăl tău de planurile mele? - Nu.
Despre petrecere, m-am gândit că poate o să-ți organizăm una de bun-venit.
Bine, poate...
Toată lumea întreabă de tine.
- Avem toată vara la dispoziție, nici o grabă. - Nu...
Bine. Mă duc la apă.
Am supărat-o.
Anna.
Parcă nu s-ar fi întâmplat niciodată.
Alex... Mi-a fost dor de tine.
Ce părere ai?
Știi că am lucrat și în weekend să o terminăm până la întoarcerea ta?
Bine ai venit la noul spital.
Mâncarea e mai bună, oamenii și mai nebuni.
- Când s-a mutat? - Ghici.
Mai întâi a ajutat la investigarea incendiului,
iar apoi a ajutat la înmormântare.
Acum îl ajută să treacă peste.
De trei ori pe noapte.
Oricum...
Apropo, mulțumesc.
Pentru?
Pentru că m-ai lăsat singură.
- Alex... - Eu am rămas aici cu ei
în timp ce tu îți căutai nebuniile în altă parte.
- Alex, n-ai idee cum e acolo. - Era și mama mea.
Ai fi putut măcar să-mi răspunzi la scrisori.
Despre ce vorbești?
Planurile pe care ți le-am trimis, scrisorile...
Nu am primit nimic Alex, jur!
Poate doctorul Silberling nu a vrut să le văd.
Nu... N-a fost doctorul Silberling.
Ce ticălos e!
Cum ai putut să nu-i trimiți scrisorile? Erau ale mele, tată.
Ce? Ți-a fost teamă să nu-i spun de noua ta prietenă?
Asta a fost? Să nu-i spun micile tale secrete?
Ai făcut o greșeală când ai adus-o aici și întreg orașul vorbește despre asta.
Mă dezguști.
- Alex, unde te duci? - De parcă te interesează!
M-ai prins.
Vino încoace.
Poți să mă iei în brațe acum, sunt curată.
Anna, îmi dau seama că ar trebui să urăști noua prietenă a tatălui tău.
Sper că o să reușim să trecem peste asta.
Că vom face relația să meargă.
- Bineînțeles... - Bine.
- Ceva s-a schimbat. - Da. Am zugrăvit.
Mi-a plăcut vechea culoare, dar bucătăria trebuia vopsită mai deschis.
- Era ceva aici. - Da?
O tablă.
Da, tabla. Probabil e în pod cu celelalte vechituri.
M-am gândit că nu mai e nevoie de ea.
Ce zici? Mă ajuți să pun masa?
Nu, oricum mie nu mi-e așa foame.
Alex?
Ce faci?
Tu erai sau asistenta în călduri?
- Nu... - Bine.
- Ai băut? - Am fost la o petrecere și am servit ceva.
Unde ai găsit ăla?
- În pod. - Și ce faci cu el?
- Nu știu, era acolo în pod... - Acolo ar trebui să rămână.
- Urăsc clopotul ăsta! - De ce?
Îmi aduce aminte de mama.
Am avut nevoie de el, Alex. Așa chema după ajutor.
După ce s-a îmbolnăvit...
Anna, revino-ți! Rachel a cumpărat clopotul.
Ce vrei să spui?
L-a cumpărat dintr-un magazin de animale și l-a legat de încheietura mamei.
Știi de ce?
Ca să o audă când vine, în timp ce ea era călare pe tata.
- Inventezi asta... - Bine.
- De ce aș face asta? - Ca să te răzbuni pe tata.
Crede-mă Anna, am trecut de faza răzbunării.
Chiar dacă am băut puțin, măcar eu știu adevărul.
Iată îndurerata...
Poate ar trebui să încerci cu un baros data viitoare.
- Iartă-mă. - Mie îmi place cum stă.
Minunat. De asta avea nevoie bucătăria.
Nu-i așa?
Eu am plecat.
Anna, îmi aduc aminte când am venit aici prima dată să am grijă de mama ta.
Am venit și Alex a început cu răutățile ei de adolescentă...
Nu-l respecta pe tatăl vostru.
Tu ai fost altfel.
Tăcută, politicoasă.
O adevărată domnișoară.
Mi-am zis atunci, "Apa liniștită e adâncă."
Ea e cea puternică.
Când eram ca tine, și eu am trecut prin greutăți.
Am învățat să fiu puternică.
Să nu las pe nimeni să se pună cu mine.
Mă bucur că te-ai întors.
Sper să rămâi de data asta.
Mulțumesc. Așa am de gând.
Ai văzut ce față a făcut? De parcă i-am distrus bucătăria ei roz.
Dădeam cu ciocanul cu ochii închiși.
Tabla noastră ar trebui să stea acolo.
- Mama ne scria mesaje acolo. - Antrenamentele de fotbal.
Cât de urât putea să scrie.
Degetul mic?
- Chiar sunt slabă? - Da, aproape că văd prin tine.
Să sperăm că pe viitorul tău soț nu-l deranjează.
- Nu mă lași singură! - Pentru ce sunt surorile?
Alex, să nu îndrăznești!
- Bună, Matt. - Bună.
- Ce mai faci? - Bine...
Am vrut să te vizitez acolo, dar nu mi-au dat voie.
Ar fi trebuit să spui că suntem colegi de cameră.
Te-ai întors!
În seara aia pe plajă...
Uite ce, am băut puțin mai mult.
Cum nu sunt prea deștept, eram beat și nepoliticos.
Mi-am făcut griji pentru tine.
Am plecat să te caut.
Ce vrei să spui?
Te-am urmărit până acasă în acea noapte, Anna.
Am fost aici. Am văzut totul.
Ai întârziat puțin. Nu-i așa, Matt?
- Mulțumesc, atât ne trebuia. - Bine.
Ne mai vedem.
Pa...
De ce nu aduci proviziile în camera generatorului.
După poți să vii sus. Tatăl tău a terminat.
- A sunat agentul tău astăzi. - Serios?
- Nu știam că are o casă pe aici. - O are de cinci ani.
Îi place să pară pescar.
Cred că îl are ca oaspete pe editorul recenziei cărții.
- Serios? - Da.
I-am invitat la cină vineri seara.
- Serios? - Da.
Împreună cu câțiva oameni.
De ce nu? Nu am primit pe nimeni în vizită.
Va fi frumos.
Te rog.
Bine...
Criminalo!
Anna?
Ce cauți aici?
Ești bine?
- Era mama... - Poftim?
Am văzut-o pe mama!
- Ce tot spui? - Anna?
Anna!
A încercat să-mi spună ceva.
Ce?
Incendiul nu a fost un accident.
Ea l-a provocat.
Din întâmplare era liberă în acea noapte...
Da, cum să nu.
- Alex... - Acum totul are sens.
A plecat de la mama, a parcat mașina în josul străzii,
și-a pus pantofiorii albi și s-a întors pe ponton.
Poate că ne grăbim cu concluziile.
Scuză-mă, nu eu am văzut-o pe mama noastră arătând cu degetul spre asistenta ciudată.
- Poate a fost doar un vis. - Anna, erai conștientă. Te-am văzut.
Poate mi-am imaginat.
Poți să te minți în continuare, dar asta nu schimbă cu nimic lucrurile.
Robinetul nu era spart. Rachel l-a deschis.
Ea a omorât-o pe mama și nu o las să scape cu asta.
Alo?
- Ne-a auzit? - Nu știu.
Mă duc în oraș la cumpărături pentru petrecere.
Vreți să veniți?
Puțină terapie prin cumpărături. Poate și mâncăm ceva?
Sunt mahmură și mă așteaptă o durere de cap mai târziu.
- Vrea Anna să vină. - Poftim? Nu!
Și Matt?
Poți să vorbești cu el ce a văzut când te-a urmărit în acea noapte acasă.
Cum rămâne, Anna?
Haide. Te duci cu ea și eu mă uit printre lucrurile ei.
- Hai... - O lăsăm pe altă dată.
Nu. Cobor imediat.
Îmi caut ceva frumos de purtat.
Lingușitoare mică!
Tatălui tău nu-i place când merg cu viteză.
Rămâne secretul nostru, da?
Secretul nostru.
Ce s-a întâmplat cu mașina mamei mele?
Am vorbit despre asta și am stabilit că ne trebuie ceva mai distractiv.
Singura bijuterie care-mi place.
De unde o ai?
Mi-a dat-o cineva acum mult timp.
Un iubit?
O pacientă, mai exact.
Serios? Se pare că ți-ai făcut bine treaba.
Ștergeam fundurile bătrânilor pentru a-mi câștiga existența, Anna.
Și pot să spun că nu toate erau frumoase, ca al mamei tale.
Trebuia să fac asta în locul femeilor bogate
care erau prea rușinate sau neputincioase să facă asta.
Vrei să știi cum am rezistat?
E teribil.
Oricât de încrezuți ar fi fost,
oricât de rău s-au purtat cu mine sau oricât de rău miroseau...
Întotdeauna mi-am spus că vor muri...
Foarte curând.
Anna, toți avem ceva în trecut cu care ne rușinăm.
Cred că uneori e mai bine să renunți la ele.
Anna?
Anna!
Ești bine?
Da.
Sunt bine.
Avem cumpărături de făcut, nu?
Arată minunat. De când o ai?
E proaspătă.
- Mă duc după lapte, bine? - Bine.
- Matt. - Anna. Bună.
Ce faci aici?
Cred că știu ce încercai să-mi spui ieri.
Incendiul nu a fost accidental, așa e?
- Ce ai văzut? - Matt?
- Murele alea nu devin mai proaspete. - Da, imediat.
- Trebuie să ne ajuți. Te rog. - Da, dar nu aici.
- Ne putem întâlni în seara asta? - Matt.
Da. La 11, lângă stâncă.
Bine.
- Ai găsit lapte? - Da.
Ar trebui să plecăm.
Și Matt, nu mai e nevoie să faci livrări acasă.
O să mă ocup eu de asta.
- A fost distractiv? - Da...
Ne-am împărtășit reciproc secretele.
Da. Mulțumesc pentru masă.
A fost bine. Au fost câteva clipe ciudate.
Sper să nu fie prea devreme pentru ea.
Alex.
Alex?
Ce m-ai speriat! Am crezut că ea e.
- Ai vorbit cu Matt? - Da, ne întâlnim cu el deseară.
Mișto. Fi atentă.
- Mai lipsește o bară. - Parcă e o târfă fără demnitate.
Apropo. Uită-te la asta.
Haide.
Uite ce am găsit.
Fă cunoștință cu Domnul Gigant.
E dezgustător.
Nu pun mâna pe el.
Poți să adormi și un cal cu ce e aici.
Sau pe amândouă.
- Hai. - Stai puțin.
Gata cu distracția, Rachel.
Hai să mergem. O să întârziem.
Matt?
Matt!
Ceva nu e în regulă.
Dacă a pățit ceva?
O să fie bine, Anna. Îl găsim mâine.
Da.
- Mă duc la somn. - Stai cu mine până adorm.
Dacă aș fi primit 10 dolari de fiecare dată când am auzit asta...
Mulțumesc.
Fără prostioare.
Anna, nu te speria. Nu am vrut să-ți trezesc părinții.
Matt...
Unde ai fost? Te-am așteptat acolo cum am vorbit.
Știu.
Ce ai pățit? Ești leoarcă.
Am căzut și m-am lovit la spate.
Vino încoace. Stai jos.
Îmi pare rău că am venit așa târziu.
Cred că trebuie să afli ce am văzut în acea noapte.
Spune-mi.
Tremuri.
Nu simt nimic.
Mi-e frică, Anna.
Nu ai de ce.
Ce ai pățit la spate?
Mama ta m-a avertizat, Anna.
Nu am ascultat-o.
Ajută-mă.
Te rog.
Anna, bună. Sunt șeriful Emery. Nu știu dacă îți mai aduci aminte de mine.
O să facem investigațiile,
dar probabil a lovit un buștean.
A căzut din barcă și și-a fracturat coloana.
Trebuia să vă întâlniți?
Știm cu toții prin ce treci.
Dacă ai nevoie de ceva, să vii la mine. Bine?
Îmi pare nespus de rău.
E îngrozitor.
Am pus masa. Trebuie să mănânci ceva.
- Vrei cafea? - Da.
Tată, stai.
Ce e?
Matt nu era pur și simplu pe apă noaptea trecută.
A venit să ne întâlnim.
Anna, toată întâmplarea nu e vina ta.
Tată, nu vrea să spună asta.
Hai să mă ajutați.
- Tată! - Mă duc eu.
M-am întâlnit ieri în oraș cu Matt.
Mi-a spus că știe ce s-a întâmplat în noaptea incendiului.
Rachel ne-a auzit. Nu voia să vorbească cu mine.
Nu voia să mai treacă pe aici.
De ce ar fi făcut Rachel asta?
Ce-i?
E totul în regulă?
- Intrăm imediat. - Bine.
Scumpo...
Știu că ți-e greu.
Tuturor ne-a fost greu.
Dar te rog, nu face asta.
Bine? Nu o face.
- Hai să mănânci ceva. - Vin imediat.
Ești bine?
Nu sunt.
Nu sunt nebună, Alex.
Matt a venit aici.
Am crezut că a fost doar un vis, dar nu a fost așa.
- Anna. - Mi-a spus că mama a încercat să-l avertizeze.
- Anna, cum să... - M-a luat în brațe!
- Anna, ascultă-mă. - Uite!
Dumnezeule.
Acum chiar îmi e frică.
Nu sunt nebună.
- Nu o să mă trimită înapoi! - Nu mi-e frică pentru tine.
Mi-e frică pentru amândouă.
Anna, noi suntem singurele în calea lui Rachel.
Haide.
Din câte știu, nu devii o criminală psihopată peste noapte.
Trebuie să aflăm cine e cu adevărat domnișoara Rachel Summers.
Bună ziua.
Încerc să obțin câteva informații despre o angajată a agenției dvs.
Numele ei e Summers. Rachel Summers.
Bună ziua. Aș dori să aflu referințele uneia dintre asistentele dvs.
Cred că a făcut parte din personalul spitalului în perioada iulie - decembrie 2005.
Bună ziua. Fac o verificare despre o persoană care a lucrat pentru dvs. acum câțiva ani.
Summers.
S-U-M-M, de la "mamă", E-R-S, de la "sfântă".
Cum?
Nu se poate.
Nu, e în regulă.
Mulțumesc mult. La revedere.
Am prins-o.
Anna.
Intră.
Ai niște buze superbe.
Nu știi cum să ți le rujezi.
Bărbații nu sunt atrași de ochii unei femei.
Ei își doresc cu adevărat o fată...
Cu o gură frumoasă.
Pari foarte interesată de astea.
Vrei să le porți în seara asta?
- Nu prea... - Haide!
O să fie distractiv.
Poftim.
Care e numele tău adevărat, Rachel?
Ce-ai spus?
Asociația Națională a Asistentelor nu are în evidență nici o Rachel Summers.
Numărul tău de asigurare socială aparține unei Rachel Summers,
dar ea e o profesoară în New Orleans.
A murit acum cinci ani.
Cine ești?
Cu adevărat.
Știi ceva, Anna?
Nu cred că o să ne înțelegem.
Unde crezi că pleci?
Să-i spun și tatălui meu.
Nu e necesar.
Am vorbit despre asta cu el și cu doctorul Silberling.
Ce ați vorbit?
Despre comportamentul tău.
Anna, e foarte îngrijorat pentru tine. Începe să creadă că...
A fost o greșeală să-ți dea drumul.
Nu te las să-mi iei asta.
Nu îți dau voie.
Acum pleacă. Aștept musafiri.
Nu-mi vine să cred că a vorbit cu tata.
Pe tine poate să te amenințe, dar mie ce să-mi facă?
- O să vorbesc cu tata. - Nu.
O să-i spună că e o minciună și că e doar vina mea.
Așteptăm până mâine și mergem la poliție să le spunem ce se întâmplă.
O să înrăutățești lucrurile pentru mine.
Bine.
Dar o să am nevoie de multă răbdare.
Bună.
- Uită-te la tine. - Ce?
- Arăți minunat. - Mulțumesc.
Se pare că ai crescut, nu?
Dacă te consolează cu ceva, să știi că și mie mi se pare ciudat.
Lansarea de carte.
Parcă le dai voie tuturor să vină în casa ta și să te critice.
Pot să-ți cer ceva? Ai putea s-o ajuți pe Rachel în seara asta?
Nu cred că face față la toate astea, iar cei de aici o critică și pe ea.
Sigur.
Ce?
Voiam să văd dacă ai nevoie de ajutor.
Da?
Bineînțeles. Deschide cuptorul.
Secretul unei fripturi bune e să stea 10 minute înainte de a fi tăiată.
Dacă nu sângele intră înapoi în carne.
Mă duc cu paharele.
Aruncă gunoiul, te rog.
Tu urmezi!
Ce ai făcut?
Ce încerci să faci?
Ce s-a întâmplat?
Las-o în pace.
Duceți-vă la culcare.
Tot ce s-a întâmplat în seara asta s-a întâmplat cu un motiv.
- Rachel nu e cine crezi tu că e. - Termină, Anna.
- Ce a mai făcut acum? - Te-a mințit.
În legătură cu ce?
Cu totul. Cu numele ei.
- Știi măcar de unde e? - Nu o să accept asta.
Bineînțeles, tu vezi doar ce vrei.
Încearcă să transforme familia asta într-una normală.
Nu încearcă să facă asta.
- Te vrea numai pentru ea. - E ridicol.
Numai dacă te-ar vedea mama luându-i apărarea acestei târfe care vrea să ne despartă.
Nu Rachel ne desparte.
Poate ar trebui să discutăm cu doctorul Silberling.
Da, pentru că sunt nebună.
- Nu am vrut să spun asta. - Tată...
Nu ai verigheta.
O să te căsătorești cu ea?
Spune-mi!
Da.
O să ne căsătorim.
Cândva toamna aceasta.
Am vorbit să mergem departe, dar eu vreau ca nunta să fie aici.
Pentru toată lumea.
Nu mi-e rușine, Anna.
Nu mi-e rușine să fiu fericit.
La revedere, tată.
Nu trebuie să întârziem la biserică.
Îmbrăcați-vă decent. Vreau să arătăm ca o familie.
În Domnul Nostru îmi găsesc refugiul.
Cum poți spune să zbor spre munți ca o pasăre?
Să văd cum răul își pregătește arcul și săgețile pentru a trage din umbră?
Când temelia e distrusă, ce pot face cei corecți?
Domnul e în Sfântul Templu, în tronul Său din Rai.
Acolo unde îi e locul...
Domnul e lumina și salvarea mea.
De cine mă tem?
Domnul e ultimul refugiu. De cine mă tem?
Și chiar dacă răul mă urmărește să-mi sfâșie carnea...
E din 11 aprilie 1996.
Poliția a recuperat cadavrele a trei copii îngropate în pădure
la nu mai mult de 46 de metri de reședința doctorului Harrison Wright.
Legiștii au afirmat că cei trei au fost puternic sedați
înainte de a fi înjunghiați în mod repetat.
Poliția a emis un mandat de arestare pe numele lui Mildred Kemp,
în vârstă de 19 ani, care fusese angajată ca dădaca copiilor încă din luna august.
- Mildred Kemp. - Iisuse!
Ascultă la asta.
Potrivit surselor apropiate familiei, Kemp devenise obsedată de doctorul Wright
de la moartea soției acestuia, din luna februarie.
În ciuda eforturilor poliției, Kemp rămâne în libertate.
Stai puțin.
Uite ce are la gât.
Perlele!
Rachel a spus că le-a primit cadou de la o pacientă.
Mi le-a pus la gât, de parcă s-ar fi mândrit cu ele.
Din fericire pentru noi, acum avem dovada.
Dacă am putea să punem mâna pe ele...
Nu te preocupa.
Se termină în seara asta.
Fir-ar!
Privește.
- Alex, unde te duci? - Fugi sus și ia cheile.
Ce ai de gând?
Ia-i cheile.
Ce cauți, Anna?
Astea?
Ar trebui să le iei.
Te rog. Nu înseamnă nimic pentru mine.
Știm, Rachel.
Știm totul!
M-ați prins.
Ia-le.
Alex!
Anna.
Nu vreau să te rănesc.
Nu așa am vrut să fie.
Putem rezolva totul ușor.
Anna...
Alex.
- Ce s-a întâmplat? - M-a sedat.
M-a sedat...
Anna! Deschide ușa.
Le-ai luat?
Trebuie să iei perlele.
Le-am luat.
Anna! Deschide dracului ușa.
Trebuie să te duci la șerif.
- Nu... - El o să te creadă.
- Anna! - Nu te pot lăsa aici.
Degetul mic?
Anna!
Grăbește-te.
Te iubesc.
O să mă întorc după tine. Promit.
Anna!
Vrei să spui că domnișoara Summers e de fapt Mildred Kemp?
Da.
Și ea e responsabilă pentru incendiu?
Așa e, nu a fost un accident. A omorât-o pe mama și acum urmăm noi.
Știu cum sună asta, dar...
Stai! Mildred Kemp.
Îmi aduc aminte de ea.
În vest în Ținutul Orange, acum câțiva ani,
soția a murit iar bărbatul a angajat o dădacă care a omorât copiii.
Așa e. Dar nu a fost prinsă niciodată.
Doamna Wright avea un colier de perle pe trei rânduri.
Sunt poze pe internet dacă vreți să vă convingeți.
Și?
Rachel e Mildred Kemp.
Încearcă să ne omoare și să se căsătorească cu tatăl nostru, cum a făcut și cu ei.
Vreau să stai aici.
Jerry e chiar acolo.
Mă duc să verific în baza de date.
Nu e timp pentru asta, trebuie să vă duceți la mine acasă.
Alex a rămas acolo și mă tem că o să-i facă ceva.
Nu va păți nimeni nimic, Anna.
Stai aici.
Mamă?
Mamă.
Nu-ți fie frică, sunt asistentă.
Să nu o credeți!
Vă rog, nu!
Nu...
Să nu o credeți!
Gata.
Mulțumesc.
Îmi aduc aminte de ea.
În vest în Ținutul Orange, acum câțiva ani,
soția a murit iar bărbatul a angajat o dădacă care a omorât copiii.
Rachel e Mildred Kemp.
Poliția a emis un mandat de arestare pe numele lui Mildred Kemp,
în vârstă de 19 ani, care fusese angajată ca dădaca copiilor încă din luna august.
Legiștii au afirmat că cei trei
au fost puternic sedați înainte de a fi înjunghiați în mod repetat.
În ciuda eforturilor poliției, Kemp rămâne în libertate.
O să adormi.
Știi ceva, Anna?
Nu o să fac niciodată copii.
Nu pot.
Ți-am mai spus asta?
Mereu m-am gândit cum ar fi să am o fiică.
Tu mi-ai răpit acest vis.
Ai grijă.
N-ai vrea să te rănești.
Anna.
Am încercat totul.
Asta a fost singura cale.
Ce ai făcut?
Ce ai făcut!
Trebuia, Anna. Nu?
E în ordine. Sunt aici.
Voi fi mereu aici.
Uită-te la mine!
Să fii curajoasă, bine?
Dumnezeule! Sunteți bine?
Rachel a fost, tată.
Rachel a pornit incendiul.
Despre ce vorbești?
Ea a omorât-o pe mama!
Știu că nu mă asculți niciodată, dar trebuie să ne crezi!
A așteptat să pleci din oraș, apoi ne-a sedat pe amândouă.
- Poftim? - Voia să ne omoare.
Alex nu a avut altă cale. Ne-a salvat.
- Alex? - Alex, spune-i!
Anna, ce încerci să spui?
Nu înțelege, Anna. Nu va înțelege niciodată.
- Anna, știi ce s-a întâmplat cu sora ta. - Alex, spune-i!
- Nu-l asculta. - A murit.
- Nu-l asculta. - A murit în incendiu.
- Acum un an. - Minte!
Alex e moartă!
Ce ai făcut?
Alex.
Anna, ce-ai vrut să spui că incendiul nu a fost un accident?
Ce s-a întâmplat în acea noapte?
Spune-mi ce s-a întâmplat atunci!
Lasă-mă!
Alo?
Tată?
Bună, scumpete.
Băieții vor să vină la noi.
Nu mai e casa noastră!
Ce faci?
O să ajung în Iad.
Anna!
Anna, ce s-a întâmplat?
Imediat, mamă.
Alex!
Cum ai putut să nu-i trimiți scrisorile? Erau ale mele, tată.
Ce? Ți-a fost teamă să nu-i spun de noua ta prietenă?
Asta a fost Să nu-i spun micile tale secrete?
Anna, mă duc în oraș. Vrei să vii?
Te-am urmărit în acea noapte până acasă.
Am văzut totul.
Nu-mi da drumul. Ține-mă!
Știi ceva, Anna? Nu o să fac niciodată copii.
Nu pot.
Mereu m-am gândit cum ar fi să am o fiică.
Tu mi-ai răpit acest vis.
Îmi pare rău, domnule.
Am observat că numele de pe pașaportul doamnei Summers
nu se potrivește cu cel din carnetul de conducere.
Și-a schimbat numele acum trei ani.
Fostul prieten obișnuia să o bată.
Numele ei adevărat era Rachel Rositski.
Fiica dvs. credea că logodnica era o anume Mildred Kemp.
De ce ar inventa asta?
Bună, Anna.
Ești bine?
Am făcut exact cum mi-ai spus.
Cum, Anna?
Am terminat ce am început.
Bine ai venit acasă.
Traducerea și adaptarea: BRiLi @ www.titrări.ro